Тема 2. Методологічні основи теорії ризику
ВСТУП
Підприємницька діяльність на будь-якому ринку супроводжується певним рівнем ризику і невизначеності, які зумовлені неповнотою та недосконалістю інформації. Проте, як стверджує професор економіки Колумбійського університету, лауреат Нобелівської премії з економіки Джозеф Стігліц, "протягом двохсот років економісти використовували прості економічні моделі, побудовані на припущенні про повноту і точність інформації, тобто на тому, що всі зацікавлені сторони володіють ідентичною загальнодоступною інформацією з певного питання. При цьому було зрозуміло, що сказане не відповідає дійсності, але усі сподівалися, що наявністю невеликих інформаційних неточностей можна знехтувати, приймаючи повноту інформації за аксіому" . Хибність такого підходу полягає в тому, що в ринковому середовищі навіть незначні, на перший погляд, чинники, можуть суттєво впливати на розвиток економіки. Водночас повністю врахувати всі чинники, які впливають на ринкові процеси, практично неможливо.
Недостатність чи відсутність інформації для точного оцінювання впливу окремих чинників, складність у прогнозуванні наслідків їхньої взаємодії - ці обставини визначають рівень невизначеності умов господарювання підприємств. Складова невизначеності на українському ринку посилюється як нестабільністю економіки, так і відсутністю сформованого ринку інформаційних послуг і налагодженої його взаємодії з іншими видами ринків. За таких обставин особливо актуальним є вирішення проблеми інформаційного дефіциту, що дасть змогу знизити рівень невизначеності умов прийняття управлінських рішень, а, відповідно, і рівень підприємницького ризику. Проблема інформаційного дефіциту безпосередньо пов'язана із проблемою асиметрії інформації
Сутність асиметрії інформації
Сутність асиметрії інформації полягає в тому, що суб'єкти підприємництва, які функціонують на певному ринку і є потенційними або реальними діловими партнерами, володіють нерівноцінною або асиметричною інформацією щодо підприємницького проекту та умов його реалізації, якості та вартості предмета угоди, рівня підприємницького ризику, пов'язаного із участю в реалізації проекту та виконанням певних договірних зобов'язань, іншими сприятливими чи несприятливими чинниками, які можуть вплинути на ефективність угоди. Асиметрія інформації відрізняється від повноти інформації. І асиметрія, і повнота є характеристиками інформації, проте асиметрія - це характеристика нерівномірності інформації між суб'єктами, тоді як неповнота характеризує наявний обсяг інформації відносно її вичерпного, необхідного і достатнього обсягу. [1, с. 115].
Отже, асиметрія інформації знижує як ефективність економіки загалом, так і ефективність діяльності суб'єктів господарювання зокрема.
Така інформаційна ситуація зумовлена низкою причин:
-	по-перше, макроекономічною причиною виникнення асиметрії інформації є несформованість ринку інформаційних послуг. Наявність ефективно функціонуючого інформаційного ринку передбачає, насамперед, можливість вільного обігу інформації як предмета угод купівлі-продажу;
-	по-друге, збирання (купівля) інформації передбачає додаткові попередні витрати партнерів. Величезні інформаційні масиви не дають змоги зібрати абсолютно всю інформацію щодо певного об'єкта чи суб'єкта через обмеженість коштів. Крім того, зібрана інформація може бути нерелевантною. Тому рівень поінформованості кожного з партнерів може безпосередньо залежати від їхніх фінансових можливостей;
-	по-третє, доволі часто інформація може бути надбанням тільки одного ділового партнера, краща поінформованість якого дає йому змогу керувати ситуацією та диктувати умови укладання угоди. В таких випадках можливе умисне ненадання контрагентові повної інформації;
-	по-четверте, інформаційний потенціал кожного з партнерів залежить безпосередньо від його досвіду, компетентності, рівня спеціалізації та інших об'єктивних чинників, вплив яких на формування інформаційної ситуації можна вважати позитивним;
-	і, по-п'яте, у разі сумнівів щодо достовірності інформації її перевірка вимагатиме додаткових витрат, через що власник такої інформації не завжди прагнутиме до підвищення рівня ї'ї достовірності.
Американські науковці Дж. Акерлоф і Дж. Стігліц на підставі результатів своїх досліджень стверджують, що економічна інформація є ендогенною, тобто такою, що формується у процесі спілкування суб'єктів- учасників угоди, контрагентів тощо. Через це вона не може бути досконалою, оскільки залежить від свідомих дій осіб, які є економічними агентами їхніх інтересів, та особистісних (когнітивних) якостей. Вони ж довели, що інформація не є звичайним благом, оскільки вона не має властивостей товару до моменту і"ї розкриття (через те, що на той час і"і цінність не визначено) і втрачає сенс після ї'ї розкриття. Втрати суб'єктів господарювання внаслідок асиметрії інформації полягають у [2]:
-	втраті конкурентних переваг;
-	звуженні сегмента ринку;
-	недотриманні стратегічної мети і завдань;
-	зростанні загроз, пов'язаних з операційною, інвестиційною та фінансовою діяльністю, а також з надзвичайними подіями;
-	збільшенні частки інсайдерських операцій на фондовому ринку і, відповідно, інвестиційних ризиків;
-	недоотриманні доходів і чистого прибутку, зумовлених асиметрією інформації про товар;
-	збільшенні трансакційних витрат;
-	зниженні мотивації щодо інноваційної діяльності;
-	зростанні витрат на зменшення рівня асиметричності;
-	наявності латентних (прихованих) загроз, дії та характеристик;
-	збільшенні ймовірності вибору неоптимальних рішень серед альтернативних;
-	створенні можливостей для реалізації опортуністичної поведінки контрагентів;
-	неефективному розподілі ресурсів.
Переваги в інформаційному забезпечення однієї зі сторін економічних відносин створюють умови для отримання нею додаткових доходів - так званої інформаційної ренти [3]. Інформація є як ресурсом, що має економічну цінність, так і джерелом конкурентних переваг та засобом зниження невизначеності й ризику. Виникнення теорії асиметрії інформації, яка ґрунтується на теорії невизначеності і ризику, пов'язують з дослідженнями В. Вікрі та Дж. Міррліса ринку уживаних автомобілів. На основі аналізу цього ринку науковці розробили концепцію, суть якої полягає в тому, що наявність асиметрії інформації зумовлює тенденцію до зменшення середньої якості товару та до звуження самого ринку. Цю теорію було розвинуто в дослідженнях американського економіста Дж. Акерлофа, який в науковій праці "Ринок лимонів" (1970 р.) показав значення асиметрії інформації в оцінюванні якості товарів. Надалі цій темі було присвячено велику кількість наукових праць закордонних та українських авторів.
Асиметрія інформації властива будь-якому ринку і внаслідок специфіки кожного з них володіє певними характеристиками. Аналіз інформаційних ситуацій, що виникають у практичній діяльності суб'єктів господарювання, свідчать про велику кількість видів асиметрії інформації, які можна класифікувати за ознаками, наведеними в табл. 1.
Таблиця 1
Класифікація видів асиметрії інформації
Ознака класифікації	Види асиметрії інформації	
Причини виникнення	-умисна асиметрія - створювана	

	контрагентами господарських відносин з розрахунку на додатковий прибуток чи на уникнння ймовірних збитків; - неумисна асиметрія - виникає, як правило, у випадках, коли мета збирання та опрацювання інформації не відповідає призначенню, за яким ця інформація використовуватиметься пізніше.	
Предмет інформації	-інформація щодо об'єкта підприємницької діяльності;
-інформація щодо суб'єкта підприємництва	
Кількість сторін господарських відносин, що зазнають впливу асиметрії інформації	-одностороння асиметрія; -двостороння асиметрія; -багатостороння асиметрія.	
Частка асиметрії у повному обсязі інформації	-повна асиметрія; -часткова асиметрія	
Рівень допустимості	-допустима асиметрія(згідно з чинним законодавством, умовами договору тощо) -недопустима асиметрія	
Масштаб поширення	-систематична асиметрія - зумовлена не сформованістю інформаційного ринку; -специфічна інформація - зумовлена фінансовими можливостями та досвідом суб'єкта підприємництва щодо збирання необхідної інформації	
Час виникнення подій чи явищ, які є об'єктом асиметрії інформації	-наявна асиметрія;
-потенційно можлива асиметрія - стає наявною одночасно з реальним виникненням подій, що є об'єктом асиметрії інформації	

з огляду на те, що найважливішими якісними властивостями інформації є її об'єктивність, достовірність, повнота, точність, актуальність та корисність, В. О. Москаленко [4] запропонував інший підхід до класифікації асиметрії інформації, з виділенням тих ЇТ видів, які відповідають цим властивостям (табл. 2). Класифікація асиметрії інформації за ознаками її якісних властивостей дає, на думку автора, змогу точніше розкрити її сутність та систематизувати ті властивості, які необхідні для зниження рівня інформаційної асиметрії.

Види асиметрії інформації
Види асиметрії інформації за її якісними властивостями
Якісні властивості інформації

Асиметрія об'єктивності інформації
Об'єктивність	інформації
Асиметрія достовірності інформації
Асиметрія повноти інформації
Асиметрія точності інформації
характеризує Гі незалежність від сторонньої думки чи свідомості людини, а також від методів отримання
Достовірність - здатність інформації об'єктивно відображати явища та процеси. Є показником якості інформації, під якою розуміють її повноту та точність. Достовірна інформація сприяє прийняттю правильних управлінських рішень
Інформація є повною, якщо іТ достатньо для розуміння і прийняття рішення. Неповна інформація може зумовити помилковий висновок чи управлінське рішення
Точність інформації визначається рівнем її наближення до реального стану об'єкта, процесу, явища тощо

Актуальність інформації
це и
Асиметрія актуальності інформації

своєчасність та важливість на певний момент часу

Асиметрія корисності (цінності) інформації
Корисність інформації є її спроможністю задовольняти потреби конкретних споживачів та відповідність тим завданням, які можна вирішити за її допомогою
 
Обліково-аналітична інформація формується в процесі господарського обліку та економічного аналізу. Господарський облік охоплює оперативний, статистичний та бухгалтерський облік, а останній - фінансовий, податковий та управлінський облік. Економічний аналіз містить, з одного боку, оперативний, поточний та перспективний аналіз, а з іншого, - фінансовий та
управлінський аналіз. Дотичною до обліково-аналітичної інформації є інформація, яка виникає в процесі контролю за усіма видами господарського обліку та економічного аналізу [5]. Асиметрія обліково-аналітичної інформації може істотно впливати на ефективність прийняття рішень, зокрема на чинники формування ринкової вартості підприємства, оптимізації структури його активів і капіталу, розробляння ефективних напрямів покращення фінансово- економічного потенціалу через здійснення капітальних інвестицій, формування оптимального портфеля фінансових інвестицій, зниження рівня витрат та ризиків усіх видів діяльності, збільшення обсягів доходів, підвищення рентабельності та фінансової стійкості, а відтак і конкурентоспроможності підприємства на ринку, оптимізації грошових потоків підприємства та інших аспектів фінансово- господарської діяльності в ринковому середовищі.
Причини асиметрії обліково-аналітичної інформації можна поділити на дві групи:
1)	загальні причини, які властиві будь-якій інформації і розкриті вище;
2)	специфічні причини, які зумовлені формуванням саме облікової та аналітичної економічної інформації.
Однією з основних специфічних причин асиметрії бухгалтерської інформації є наявність різних облікових моделей, що їх використовують національні підприємства чи транснаціональні корпорації. Детально проаналізувавши основні світові макромоделі обліку, проф. В. В. Євдокимов доходить висновку, що "кожна з них сприяє економічному посиленню інформаційної дискримінації і не забезпечує розвитку економічних процесів у всіх напрямках. Це пов'язано з відсутністю чіткого врегулювання майнових інтересів на економічному рівні кожного з учасників господарських відносин".
Ще однією специфічною причиною асиметрії облікової інформації є надзвичайно велика кількість первинних та зведених бухгалтерських документів, заповнення яких може спричиняти ненавмисне внесення недостовірних даних чи умисні дії щодо викривлення інформації. Якщо ж говорити про аналітичну інформацію, то специфічною причиною її асиметрії є відсутність нормативних документів щодо обчислення аналітичних показників. Ці документи мали б регламентувати джерела даних для розрахунку таких показників та методику їх обчислення з урахуванням галузевої специфіки економічної діяльності.
Висновок
Асиметрія інформації властива кожному виду фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання, а її негативні наслідки можна відчути на будь-якому ринку. Асиметрія інформації істотно впливає на прийняття управлінських рішень. З огляду на те, що облікова та аналітична інформація є найвагомішою часткою інформаційного масиву підприємства, проблеми асиметрії такої інформації є надзвичайно актуальними. Причини асиметрії обліково-аналітичної інформації можуть бути загальними, що властиві будь- якій інформації, та специфічними, які зумовлені формуванням саме цієї інформації
Невизначеність та ризик
На сьогодні немає однозначного розуміння сутності ризику. Це пояснюється, зокрема, багатоаспектністю цього явища, практично повним ігноруванням його нашим господарським законодавством у реальній економічній практиці й управлінській діяльності. Крім того, ризик - це складне явище, що має безліч незбіжних, а іноді протилежних реальних основ. Це обумовлює можливість існування кількох визначень понять ризику з різних точок зору.
Розглянемо ряд визначень ризику, які дають вітчизняними і зарубіжними авторами:
1. Ризик - потенційна, чисельно вимірна можливість втрати. Поняттям ризику характеризується невизначеність, пов'язана з можливістю виникнення в ході реалізації проекту несприятливих ситуацій і наслідків.
2. Ризик - ймовірність виникнення втрат, збитків, недонадходжень планованих доходів, прибутку.
3. Ризик - це невизначеність наших фінансових результатів в майбутньому.
4. J.P.Morgan визначає ризик як ступінь невизначеності отримання майбутніх чистих доходів.
5. Ризик - це вартісне вираження імовірнісного події, що призводить до втрат.
6. Ризик - шанс несприятливого результату, небезпека, загроза втрат і пошкоджень.
7. Ризик - ймовірність втрати цінностей (фінансових, матеріальних товарних ресурсів) в результаті діяльності, якщо обстановка і умови проведення діяльності будуть змінюватися в напрямку, відмінному від передбаченого планами і розрахунками.
Таким чином, чітко помітна тісний зв'язок ризику, ймовірності та невизначеності. Отже, щоб найбільш точно розкрити категорію «ризик», необхідно визначити такі поняття як «вірогідність» і «невизначеність», оскільки саме ці два фактори лежать в основі ризиків.
Розглянемо поняття ймовірності. Даний термін є фундаментальним для теорії ймовірностей і дозволяє кількісно порівнювати події за ступенем їх можливості. Ймовірністю події є певне число, яке тим більше, чим більш можливо подія [11, c. 24]. Імовірність - це можливість отримання певного результату. Очевидно, що більш імовірним вважається подія, яка відбувається частіше. Таким чином, в першу чергу поняття ймовірності пов'язане з досвідченим, практичним поняттям частоти події.
В якості одиниці вимірювання приймають ймовірність достовірного події, тобто такої події, яке в результаті будь-якого досвіду, процесу діяльності неодмінно має статися. Прикладом такої події може служити факт отримання доходу при реалізації продукції, оскільки неможлива така ситуація, коли підприємство продавало б продукцію, не маючи на неї ціни (зрештою, ціна може бути нульовою, в такому випадку і дохід буде нульовим).
Виділяють суб'єктивну і об'єктивну ймовірність.
Концепція об'єктивних ймовірностей будується на інтерпретації поняття ймовірності як граничного значення частоти при нескінченно великому числі експериментів, і оцінка ймовірності проводиться за допомогою обчислення частоти, з якою відбувається дана подія. Наприклад, частота виникнення деякого рівня втрат в процесі реалізації проекту може бути розрахована за формулою
f (A) = n (A) / n
Де f - частота виникнення деякого рівня втрат;
n (А) - число випадків настання цього рівня втрат;
n - загальне число випадків у статистичній вибірці, включаючи як успішно здійснені, так і невдалі інвестиційні проекти.
Точність вимірювання об'єктивних ймовірностей залежить від обсягу статистичних даних і можливості їх використання для майбутніх подій, тобто від збереження умов, в яких відбувалися минулі події.
Разом з тим, у багатьох випадках при прийнятті рішень статистичні дані про частоти появи ситуації дуже малі за обсягом або взагалі відсутні. Тому використовується другий шлях вимірювання ймовірностей ситуації, заснований на суб'єктивних вимірах особи, що приймає рішення.
У зв'язку з цим вимірювані таким шляхом ймовірності називають суб'єктивними ймовірностями ситуації. При визначенні суб'єктивних ймовірностей на перше місце виступає думка суб'єкта, що відображає стан його інформаційного фонду. Інакше кажучи, суб'єктивна ймовірність визначається на основі припущення, яке ґрунтується на судженні або особистому досвіді оцінюваючого (експерта), а не на частоті, з якою подібний результат був отриманий в аналогічних умовах. Звідси широке варіювання суб'єктивних ймовірностей, яке пояснюється широким спектром різної інформації або різних можливостей оперування з однієї і тієї ж інформацією. Суб'єктивні ймовірності при виконанні деяких припущень мають властивості звичайних об'єктивних ймовірностей. Тому з ними можна робити звичайні операції, які визначаються в теорії ймовірностей.
Залежність від обсягів вихідної інформації з одного боку і залежність від суб'єкта з іншого - все це веде до того, що до ймовірнісної ситуації додається невизначеність. Таким чином, одного поняття ймовірності для характеристики ризику недостатньо.
Невизначеність припускає наявність чинників, при яких результати дій не є детермінованими, а ступінь можливого впливу цих факторів на результати невідома; наприклад, це неповнота або неточність інформації [8, с. 202.].
Умови невизначеності, які мають місце при будь-яких видах підприємницької діяльності, є предметом дослідження і об'єктом постійного спостереження економістів самих різних профілів, а також фахівців інших галузей (юристів, соціологів, політологів, психологів тощо). Такий комплексний підхід до вивчення даного явища (явища невизначеності в бізнесі) пов'язаний з тим, що господарські суб'єкти в процесі свого функціонування відчувають залежність від цілого ряду чинників, які можна поділити на зовнішні і внутрішні:
- зовнішні чинники - законодавство, реакція ринку на продукцію, що випускається, дії конкурентів;
- внутрішні - компетентність персоналу фірми, хибність визначення характеристик проекту і т.д.
Особливо значний вплив цих умов проявляється в нашій країні при побудові економіки ринкового типу, коли з'являються самі різні види невизначеності для всіх суб'єктів її господарської діяльності.
Природа невизначеності може бути класифікована досить широко. Наведений нижче підхід класифікує невизначеність залежно від інформації і форми цієї інформації, якою володіє суб'єкт при прийнятті рішень - починаючи з повної відсутності інформації і закінчуючи проблемами логічного позитивізму:
- невідомість (незнання),
- фізична невизначеність,
- недостовірність (неповнота, недостатність, що не адекватність, розпливчастість),
- неоднозначність,
- лінгвістична невизначеність.
Інший підхід до класифікації невизначеностей наводиться в кн. Дж. Фон Неймана і О. Моргенштерна «Теорія ігор і економічна поведінка. 1970 »[19]:
1. Комбінаторно кількість варіантів, яке (розглянути) переглянути у відведений час неможливо навіть при наявності швидкодіючих ЕОМ (повний перебір варіантів неможливий. Прикладом великої кількості варіантів стратегій можуть бути шахи).
2. Випадкові фактори подій як результат дії випадкових сил: розсіювання влучень в мішень при стрільбі; випадкові потоки вимог в обслуговуючу систему; випадкові потоки грошових коштів в банківську систему або на підприємство і т.д.
3. Стратегічна невизначеність (ігрова невизначеність по суті) через невідомий поведінки противника (партнера - іншого учасника гри, включаючи гру з природою).
У чистому вигляді розглянуті невизначеності зустрічаються рідко - частіше можна зустріти їх змішані варіанти. Так, більшість ігор можна розглядати за типом невизначеності:
- Морський бій: Невизначеність стратегічна + комбінаторна.
- пасьянси: Невизначеність комбінаторна + стохастична (імовірнісна).
- Покер: Невизначеність стратегічна + стохастична.
- Преферанс: Невизначеність стратегічна + стохастична + комбінаторна.
У цьому прикладі в основному перераховані карткові ігри, чому зобов'язана розвивається теорія ігор, включаючи і теорію ймовірностей. На цих прикладах легше пояснити суть справи при розгляді висновків і доказів. Конкретні ж економічні проблеми складніше перевести на мову математики (їх важко втілити в математичну форму, не мало часу труднощів займає і інтерпретація отриманих результатів).
Таким чином, проблема лежить не в площині математики, а в формулюванні її на предметному мовою. Для цього треба ще добре уявляти реальний процес фінансових операцій і поведінку різних категорій гравців при мінливих обставинах.
Ще один підхід до класифікації невизначеності використовується при проектуванні робіт:
1. Людська невизначеність пов'язана з неможливістю точного передбачення поведінки людей в процесі роботи. Люди відрізняються один від одного рівнем освіти, досвідом, творчими здібностями, інтересами. Індивідуальні реакції змінюються день у день, в залежності від самопочуття, настрою, контактів з іншими людьми і т.д.
2. Технічна невизначеність значно менше в порівнянні з людською, проте з нею треба рахуватися. Технічна невизначеність пов'язана з надійністю обладнання, передбачуваністю виробничих процесів, складністю технології, рівнем автоматизації, обсягом виробництва, темпами оновлення і т.д.
3. Соціальна невизначеність визначається прагненням людей утворювати соціальні зв'язки і допомагати один одному. Поводяться відповідно до взаємно прийнятих зобов'язань, службовими відносинами, ролями, стимулами, конфліктами, традиціями і т.п. Структура таких взаємовідносин не визначена.
У цих умовах прогнозування і планування виробництва, обсяг продажів і величини грошових потоків, розробка проектів будівництва та бізнес-планів можуть бути розраховані лише приблизно, і часто бізнес, замість очікуваного прибутку, може принести збитки, величина яких може перевищити не тільки вкладені в справу кошти , але і все наявне в його розпорядженні майно. Хорошим прикладом цього є азартні ігри в карти.
На підставі вищесказаного можна зробити висновок, що в основі ризику лежить імовірнісна природа ринкової діяльності та невизначеність ситуації при її здійсненні.
Далі, слід враховувати, що ризик супроводжує всіх процесів, що йдуть в компанії, незалежно від того, чи є вони активними або пасивними (в юриспруденції для цього існує термін «діяння» - дія або бездіяльність).
Таким чином, тут відкривається третя сторона ризику - його приналежність будь-якої діяльності. Інакше кажучи, якщо підприємство планує реалізувати проект - воно схильне інвестиційним, ринкових ризиків; якщо ж компанія не здійснює ніяких дій, вона знову-таки несе ризики - ризик неотриманого прибутку, ті ж ринкові ризики та ін. Це закладено вже в самому визначенні поняття «підприємство».
 Таким чином, при здійсненні своєї діяльності підприємство ставить певні цілі - отримати такі-то доходи, затратити стільки-то і т.д. Отже, воно планує свою діяльність. Але, вибираючи ту чи іншу стратегію розвитку, підприємство може втратити свої кошти, тобто одержати суму, меншу, ніж запланована. Як було зазначено вище, це пояснюється невизначеністю ситуації, в якій знаходиться компанія. А, перебуваючи в умовах невизначеності, керівництву доводиться приймати рішення, ймовірність успішної реалізації яких (а значить, і отримання доходів у повному обсязі), залежить від безлічі факторів, що впливають на підприємство зсередини і ззовні. У цій ситуації і проявляється поняття ризику.
Отже, можна охарактеризувати ризик як ймовірність недоотримання планованих доходів в умовах невизначеності, яка супроводжує діяльність підприємства.
Дуже тісно з поняттям ризику пов'язане поняття «ризикової діяльності» або «діяльності, схильною до ризику». Цей термін необхідно розглянути, так як ризик не існує поза діяльністю, поза процесами, що йдуть в компанії. З огляду на такий підхід до ризику, можна виділити такі поняття, як «суб'єкт ризику» і «об'єкт ризику».
Під суб'єктом слід розуміти керівництво компанії, тобто конкретних осіб або колектив, що приймають рішення про вибір тієї чи іншої альтернативи, пов'язаної з діяльністю компанії. Відповідно, під об'єктом розуміється ресурс, зміна якого можливо в разі виникнення ризикової ситуації. З огляду на те, що ми розглядаємо господарюючий суб'єкт в умовах прагнення до максимізації прибутку, подібним ресурсом є чисті доходи компанії.

Психологія ризику
Деякі явища в нашому житті при всій їх легкості сприйняття не вдається дохідливо пояснити ні з точки зору раціоналізму і здорового глузду поведінки «людини економічного», ні описати на досить стійкому часової Континіум відповідної економіко-математичною моделлю. Йдеться про повторюваних із завидною постійністю підйомах і кризах в нашому особистому, сімейному, колективної, соціального життя.
Спроби розробляти механізми захисту людини, корпорації, товариства від несприятливих наслідків зводилися в гіршому випадку до постановки питання як загроза безпеці, і акцентування на його актуальності, в кращому зводилося до фінансових інструментів управління ризиками - хеджування, страхування, перестрахування. Одного разу А. Енштейна зауважив, для того щоб вирішити складну ситуацію, в якій ви опинилися потрібно, піднятися на вищий рівень системи, де зберігається інформація і відбувається обмін енергіями, тобто дізнатися не тільки про симптоми і причини вашої «хвороби», а й першопричини або метапрічінах.
Усвідомлення останніх, приходить разом дозволом складній ситуації. З огляду на, що дана стаття є невід'ємною ланкою, етапом в дослідженні фінансово-страховій сфері, звернення автора до психології ризику обумовлено його інституційної парадигмою, і пошуком теоретичних і практичних іновацій.
Серед вчених економістів, психологів не припиняються дискусії про людину економічну, як моделі раціональної поведінки. У 2002 році було присуджено дві Нобелівські премії з економіки: одна - Даніелю Канеману і Амоса Тверскі за Теорію перспективи (як причини нераціонального поведінки людини), а друга Вернону Сміту, який був опонентом Канеману і підтверджував, що люди схильні до раціонального прийняття рішень. Теоріям ігор, ризику і перспектив приділяється увага багатьма вченими, такими як Джон.Неш, Д.Канеман, А.Тверскі, Б.Раушенбах, А.Іваницького, і ін. Разом з тим, до цих пір не спостерігається фокусу уваги досліджень на ризик як багатогранному понятті, що володіє не тільки економіко-математичної складової, але філософсько-Психологічний і багатьма іншими характеристиками
Не вдаючись глибоко в концепцію людини економічного, з його раціональним поведінкою В.Сміт, а також концепцією людини «неекономічного» Д.Канемана пояснює за допомогою теорії перспективи механізм прийняття нераціональних неоптимальні рішень, спробуємо дослідити, а чи є можливі альтернативи. У Віктора Юшина (Україна, м.Луцьк) автора концепції система результат є теорія людини «гармонійного», як певної життєздатної системи є елементом як соціальної так і природного вищого порядку системи, відбулась з чотирьох видів ресурсів - фізіологічних, інтелектуальних, соціальних і матеріальних , які повинні для гармонізації спадати по відношенню один до одного з коефіцієнтом 1,62 (золотого перетину).
Взявши її за основу, ми спробували творчо розвинути цю теорію. Те що вийшла у нас, після ряду доповнень і модифікацій концепції В.Юшіна людини «гармонійного» можна умовно назвати теорією людини «органічного». У нашій концепції додані дві ірраціональні складові - духовні (філософські) і емоційні (психологічні) ресурси, ризики та перспективи. З квадрата у нас вийшов шестигранник, по вершинах якого проходить коло. Якщо уявити квадрат в обсязі, то як раз і вийде куб поміщений всередину кулі. У цієї кулі є центр - це суть нас, нашого життя, і все що навколо нас в просторово часової Континіум. Перевищення поверхні кулі на площинами куба становить наші ризики і перспективи. Подібно інструментам видатного мислителя і психолога Едарда Де Боно з його латеральним мисленням, шістьма капелюхами паралельного мислення, шістьма парами взуття способу дії, шістьма медалями оцінки, у нас народилася концепція шести портфелів капіталу ресурсів, ризику і перспектив. Експериментальним шляхом було випробуване концепцію шести портфелів капіталу ресурсів ризиків і перспектив стосовно особистості, сім'ї, корпорації, товариства, і як інструмент дослідження живих або неживих явищ, процесів, понять наприклад багатовимірних і багатогранних міждисциплінарних як ризик.
Для більш повного дослідження поняття ризик - необхідні ще розглянути психологічний, фізіологічний, інтелектуальний, соціологічний, і матеріально-екологічний аспект. Ще одне з припущень, яке було запропоновано для однозначного сприйняття усіма зацікавленими сторонами досліджуваних об'єктів - це синергетична парадигма і фрактальна організація світу, де різні інформаційно-енергетичні сутності щодо подібні один одному.
Чому було обрано назву людина «органічний», може виникнути таке питання - органічний як не можна більш доречна відображає властиву цій людині - системно-цілісну сутність. З раціональної концепції людини «економічного» були взяті такі економічні поняття як баланс - з подвійним записом - куди вкладаємо і від куди це береться і капіталу з двома формулами у вигляді різниці активів і пасивів К = А-П (Капітал = активи - пасиви), і суми ресурси плюс ризики і перспективи К = Р + Р + П.
Сучасні теоретики відзначали, що ризик як якась похідна діяльності людини, іноді буває залежить від сприйняття людини, від мови якими ризикові повідомлення вимовляються. Наприклад проводився експеримент серед лікарів яке лікування вибрати і порекомендувати хворим від раку з певним ризиком - при об'єктивної середньої ймовірності 18% хіміотерапія 82% хірургічне втручання. Одним лікарям сказали, що ймовірність померти така-то і всього 50% вибрали хірургічне втручання, іншим одужання гарантується в 82% випадках хірургічного втручання і 18% хіміотерапії, лікарі рекомендували хворим в 82% випадках оперуватися. Суб'єктивна складова ризику грає істотну роль в поведінці людини, процес прийняття рішення подврежен при цьому впливу багатьох чинників.
Психологія ризику - це і можлива молода як загально теоретична так і прикладна наука, яка входить в більш ємну в філософію ризику (ріскософію), з іншого боку вона кореспондує з фізіологією ризику, Ріскологія (інтелектуальної складової ризику), соціологією ризику, економікою та екологією ризику . Психологію ризику можна використовувати як один з інструментів в дослідженні в особистому соціально-економічної, фінансово-страховій сфері.
Знання в сфері психології ризику досі залишаються до кінця не вивченими. Це стосується як сфери особистої психології і так соціальної або економічної психології. Незважаючи на те, що психологія ризику взаємопов'язана з усіма п'ятьма портфелями ресурсів і перспектив, найбільш сильними є взаємозалежності з філософським (духовним) і фізіологічним портфелями.
Подібно до того, як людська душа має спочатку свободу вибору, тобто може бути і пані і рабинею нашому духу або тілу, розумною або дурною, красивою або страшної, піднесеної, шляхетної або низькою, великодушною або малодушно, так інформаційно-енергетична сутність ризику може то підкорятися якоїсь духовної конституції гідного життя, то впадати в залежність від примх тіла, здатної придушити волю людини своєї ненаситністю.
У нашого уявлення про ризик існує кілька передумов, які пов'язані з дев'ятьма індивідуально-психологічними особливостями, такими як:
1) Почуття (моральні, інтелектуальні, естетичні, ставлення до себе та інших -честь і т.д.);
2) Сприйняття (синтетичний тип (Обощение відображення), аналітичний тип, комбінований, емоційний тип сприйняття);
3) Пам'ять (важко запам'ятовуваність, продуктивне запам'ятовування, спеціалізована пам'ять, продуктивна пам'ять до абстрактного);
4) Воля (цілеспрямованість, наполегливість, принциповість, самостійність, ініціативність, рішучість);
5) Мислення (високий рівень абстрактного і узагальненого мислення, економність і продуктивність роздумів, формальне, дидуктивно-гіпотетичне, теоретичне, здатність оперувати ідеальним, потреба в науковому обґрунтуванні, пошук теоретичних пояснень явищ, схильність до постачання);
6) Якість розуму (діловитість, обережність, вміння швидко вирішувати проблеми, економність);
7) Увага (здатність зосереджуватися, зростання ролі після приділення уваги, об'єкт інтересів - об'єкт уваги);
8) Уява (слабке, мімовольное, творче, художнє, технічне, активне, наукове);
9) Характер (формування сили волі, наполегливість, самоконтроль, критичність, витримка).
Кожне з дев'яти індивідуально психологічних особливостей впливає на наші уявлення про ризик, його оцінкою, його управлінні ним. Розглядаючи психологію ризику ми маємо на увазі, в даному випадку індивідуальну когнітивну психологію, тобто психологію поведінки індивіда, пов'язану з прийняттям рішень обтяжених ризиком. У статті соціологія ризику, ризик буде розглядатися з точки зору соціальної психології.
Психологія ризику разом з теоретичним інтересом у вчених економістів, викликає непідробний практичний інтерес у фінансистів практиків, особливо страховиків і перестрахувальників. Багато з них беруться стверджувати, що знання і використання знань з психології ризику допомагають правильному взаємодії страхувальника і страхової компанії, страхової компанії і перестрахувальника, попереджаючи випадки шахрайства і чи досягати консенсусу в складних або конфліктних ситуаціях. Наприклад, якщо страховику стає відомо, про неправомірне поведінці страхувальника - припустимо приховано було при страхуванні автокаско, що страхувальник іноді вечорами підробляє таксистом, рішення за таким договором приймається якщо немає страхового випадку виходячи з вигод і витрат кожної зі сторін виходячи з наявних альтернатив. Якщо стався страховий випадок, то страховик, який приймає рішення про виплату та перспективи співпраці замислюється, наскільки прихована інформація або недбале поводження страхувальника вплинуло на ризик, який був ним прийнятий на страхування
На закінчення, слід зазначити, що психологія ризику як наука перебуває на етапі становлення, на жаль такий спеціалізований курс ще не читають у вітчизняних вузах. А вміння усвідомлювати і керувати ризиками в нашому житті є одним з базових умінь забезпечують нашу життєстійкість, розвиток і вдосконалення. Розвиток методології дослідження психології ризиків лежить в міжпредметній галузі точних і суспільних наук. Перспективи прикладного використання знань по психології ризику буде затребуване як в економіці в цілому, так і фінансово-страховому секторі зокрема.
Філософія ризику
Вивчення специфіки ризику стосовно до різних сфер суспільства - прерогатива приватних наук. Однак суспільство - не проста механічна сукупність окремих елементів. Розвиток одних його сторін залежить від впливу інших. І якщо скласти результати численних досліджень, здійснюваних конкретними науками, то цілісної картини соціального ризику не вийде. Вона буде мозаїчної, що не дає можливості реконструювати соціальний механізм ризику, і розкриє лише його окремі сторони, деталі та елементи. Ця обставина також визначає доцільність постановки питання про філософському аналізі ризику.
Філософський підхід особливо важливий ще й тому, що успішне управління ризиком на багатьох рівнях можливо тільки тоді, коли є спільне розуміння ряду основоположних цінностей.
Призначення філософії в даному випадку і полягає в тому, щоб сфокусувати нашу увагу на пізнанні себе і наших методах та обмежених можливостях підвищувати свою успішність або ймовірність досягнення бажань і цілей як особистого, творчого, так і корпоративного соціального характеру.
виявити контури дослідницької програми і можливо основи нової міждисциплінарної науки або теорії ріскософіі, як цілісну систему складається з об'єктивної (раціональної) і суб'єктивної (ірраціональної) складових ризику, а також їх гармонійного поєднання або пропорції при прийнятті рішення пов'язаного з ризиком. Дослідження, присвячені окремим питанням філософії ризику присутні в роботах вітчизняних і зарубіжних вчених, філософів: З.Мамардашвілі, В.Діев, А.Альгін, Ф.Х.Найт, Д.Канеман, А.Тверскі, Д.Кейнс, Д.Нейман . О.Моргенштерн і багато інших.

Разом з тим, цілісного, комплексного висвітлення теоретичних і прикладних питань філософії ризику не проводилося. Світова фінансово-економічна криза показала, що глобальні та локальні системи управління ризиками та економічним розвитком на макро- та мікро рівнях виявилися не готовими до сучасних викликів. Теоретичні та прикладні основи ризикології і ризик-менеджменту, антикризового менеджменту в корпоративному управлінні починають описувати нову економічну реальність і способи прийняття оптимальних рішень з управління нею. Для сучасної практики ризик-менеджменту, страхування і перестрахування принцип спадкоємності накопиченого людством досвіду в сфері управління ризиками полягає в історичному, філософському її переосмислення.
У своєму парадоксі Д.Бернулли висуває тезу, що ціна за яку підкидається монета неадекватна середньому грошового виграшу. Він висуває тезу, що цінність чого або повинна мати підставою не ціну, але швидше за корисність, яке асоціюється з користю желательностью або задоволенням.

Основний же теза Д.Бернуллі такий: ризик, сприймається кожним по своєму, не може оцінюватися однаково. При цьому оцінка корисності благ не є простою лінійною функцією і залежить від людини знаходиться в ризикованій ситуації. Таким чином, знання ціни і ймовірності не завжди достатньо для цінності результату, оскільки корисність в кожному конкретному випадку може залежати від суб'єкта робить оцінку. А кожен суб'єкт реагує на ризик відповідно до системи цінностей.
Важливим фактором контролю за екстремальними для нашого життя ризиками є наше виховання і освіту починаючи самого дитинства формування так званої ризикової культури.

Ризикова культура - це не що інше як сукупність наших уявлень, поглядів і переконань цінностей, звичок традицій і звичаїв щодо знань і практичних навичок управління ризиками. Наприклад, до заходів з підвищення ризикової культури можна віднести курси з техніки безпеки та цивільної оборони: вивчення програми дій на великих підприємствах в разі техногенних аварій, вибухів, катастроф. У розвиток специфіки ризику вагомий внесок внесла теорія ігор
У практиці кожної людини ризик реалізується через прийняття ним, як суб'єктом рішення, обтяженого ризиком. І тут в основному умовно виділяється три типи позиціонування людини як суб'єкта приймає рішення, обтяженого ризиком:

1) .Перший тип - ризикофоб. Це найпоширеніший тип людей несхильних до ризику або ризикують лише іноді або коли точно впевнені, що ризик виправданий. Більшість таких людей є постійними страхувальниками по особистому, майновому і страхування відповідальності. Вони вважають за краще допустимий ризик якщо він обіцяє майбутні вигоди, при збереження необхідного рівня комфортності [4, c.46].

2) .Второй тип - ризикофіл. Це люди мають з ризиком професійні відносини - ризик-менеджери, страховики, перестраховики, фінансисти, підприємці і т.д ..

3) Третій тип - ризикософ. Це можуть бути люди пов'язані професійно з ризиком ті ж ріскофіли, але вже високо кваліфіковані страховики, фінансисти, підприємці, які паралельно займаються теорією і практикою, і іноді можуть ще викладати передаючи свої знання вміння та досвід молоді. А також це можуть бути люди, не пов'язані з ризиком професійно, і може бути ірраціонально що відносяться до нього, але розвинених по свідомості настільки, що це дозволяє їм приймати оптимальні рішення обтяжених ризиком, допомагати іншим у цьому питанні, і навчати молодь та всіх бажаючих.
Теорія ризикософіі пропонує поглянути на ризик зважено, тобто в залежності від виду ризику формувати методологію його оцінки через визначення оптимальної структури об'єктивної і суб'єктивної складової. Розробка такої методології зажадає коригування існуючих класифікацій ризику. В першу чергу ріскософія пропонує зосередити увагу на оцінці, ідентифікації і розробці концепції управління ризиками протягом усього життя окремих особистостей. Потім можна перейти до інших суб'єктів включає в себе не одну людину, а хоча б два і більше - це сім'я, мале підприємство. І після цього перейти до розробки моделі управління ризиками великих підприємств, суспільства, держави. В основу моделі цілісного управління ризиками пропонується використовувати авторську концепцію особистого (власного) капіталу або шести портфелів ресурсів, ризиків і перспектив.

І так ріскософію (як нову концепцію, теорію, науку) можна визначити як систему знань і сукупність відносин грунтуються на філософському підході до ризику, яка дозволяє приймати найбільш мудрі оптимальні рішення обтяжені різними видами ризиків. Ця мудрість полягає в скоєному (проясненій або близьким до цього) свідомості, а також в гармонійному поєднанні участі в оцінці ризику розуму (лівого і правого півкулі) і серця (нашого духу і душі - інтуїції) Ця сутність ріскософіі як філософії ризику обумовлена ​​існуванням об'єктивної і суб'єктивної складових при прийнятті рішень обтяжених ризиком [5,6]. Призначення ріскософіі полягає в узагальненні накопиченого людством знань, умінь і навичок в управлінні особистими, соціальними ризиками, з одного боку, з іншого - пошук нових моделей управління ризиками, їх апробація і поширення для всіх, хто потребує або бажаючих. Серед володарів знань по ріскософіі може бути поділ на тих представників таємних товариств, кому заборонено поширювати специфічні знання непосвяченим і на тих власників знань здатних відкрито їх застосовувати на практиці.

У висновку, слід зазначити, що кожна людина незалежно від того, хто він по нашій умовної типізації - ріскофоб, ріскофіл або ріскософ буває щасливий незалежно від того, знайшов і виконав він своє унікальне або загальнолюдське призначення чи ні. Життя різноманітне в моделях нашого сприйняття її. Постійний і може бути навіть десь автоматичний погляд через призму ризику, (схожий чимось на звичку досвідченого водія читати дорогу, що забезпечує безпечний рух) дозволяє фокусувати нашу увагу на важливих значущих для нас моментах і аспектах життя і осягати по можливості всі накопичені знання людства в галузі управління ризиком і перевіряти їх на практиці, передавати потім вже перевірений досвід дітям, онукам та іншим допитливим людям.