ДЕРЖАВНИЙ ВИЩИЙ НАВЧАЛЬНИЙ ЗАКЛАД
«ЗАПОРІЗЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ»
МІНІСТЕРСТВА ОСВІТИ І НАУКИ УКРАЇНИ
КАФЕДРА СОЦІОЛОГІЇ 

ЗАТВЕРДЖУЮ

Проректор з науково-педагогічної
та навчальної роботи
                                                                                                        ______________О.І. Гура

“______”_______________2016 р

МЕТОДОЛОГІЯ І СОЦІОЛОГІЯ ПОЛІТИКИ

Програма
навчальної дисципліни 
підготовки магістрів                           
 спеціальності …….  «Соціологія»
Галузь знань: 05 – соціальні та поведінкові науки
Напрям підготовки: 054 - соціологія
 
(шифр за ОПП ……)

2016 рік

 РОЗРОБЛЕНО ТА ВНЕСЕНО: кафедрою соціології факультету соціології та управління Запорізького  національного університету

РОЗРОБНИК ПРОГРАМИ Скворець Володимир Олексійович, доктор філософських наук, доцент 

ОБГОВОРЕНО ТА РЕКОМЕНДОВАНО ДО ЗАТВЕРДЖЕННЯ КАФЕДРОЮ СОЦІОЛОГІЇ 	
___ серпня  2016 року, протокол № 1
Завідувач кафедри, доктор філософських наук, доцент ______________    ___В.О. Скворець___

 Вступ

Програма вивчення навчальної дисципліни «Методологія і соціологія політики» складена відповідно до освітньо-професійної програми підготовки бакалаврів спеціальності «Соціологія».
Предметом вивчення навчальної дисципліни «Методологія і соціологія політики» є соціологічні закономірності розвитку взаємозв’язку політичної сфери і суспільства, функціонування соціального механізму політичного регулювання суспільства як соціального організму. Вивчення дисципліни «Методологія і соціологія політики» передбачає опрацювання студентами двох змістовних модулів. Перший модуль розкриває теоретико-методологічні засади соціології політики. При його вивченні студенти знайомляться з уявленнями про соціологію політики як науку, знайомляться з методологією дослідження соціології політики, формуванням соціологічного підходу до розуміння політики, держави і політичної системи, а також про суб’єкти і об’єкти політики. Зміст другого модуля передбачає вивчення механізму функціонування політичної сфери. Студенти повинні осмислити сутність соціологічного підходу до політичної культури, політичної ментальності та політичної свідомості. Знайомство з такими темами соціології політики як соціально-політичні конфлікти, протестна політична поведінка, соціальне партнерство актуалізують проблему соціологічного дослідження політичної культури з метою забезпечення оптимізації процесу політичної діяльності соціальних суб’єктів. 
Практичне значення навчальної дисципліни полягає у формуванні в студентів уміння у своїй професійній діяльності використовувати інструментарій методології та соціології політики. 
Цей курс орієнтує майбутніх бакалаврів на вирішення практичних соціологічних завдань.
Міждисциплінарні зв’язки. Навчальна дисципліна «Методологія і соціологія політики» має широкі та важливі міждисциплінарні зв’язки. Вона базується на теоретичних і емпіричних засадах, набутих студентами в ході навчання з таких курсів як: «Загальна соціологічна теорія», «Історія соціології», «Соціологія конфлікту» та ін. Цей курс розглядається як спеціальна дисципліна, яка дозволяє студентам більш детально проаналізувати основні процеси та явища в політичній сфері.
Програма навчального курсу «Методологія і соціологія політики»  складається з таких змістових модулів:
1. Теоретики-методологічні засади соціології політики.
2. Механізми функціонування політичної сфери. 

1. Мета та завдання навчальної дисципліни
1.1. Метою викладання навчального курсу «Методологія і соціологія політики» є формування у студентів уявлень про основні етапи становлення і розвитку соціологічного знання політичної сфери, розуміння політичної системи та політичних суб’єктів, а також про механізм функціонування політичної сфери.  Крім того, знання з цієї дисципліни є важливими для розуміння сутності інших навчальних курсів, що сприятиме розвитку професійної компетентності. 

1.2. Основними завданнями вивчення дисципліни «Методологія і соціологія політики» є:
•	засвоєння студентами основних понять та концепцій, що визначають зміст методології та соціології політики;
•	ознайомлення з формуванням соціологічного підходу до розуміння політики і держави
•	вивчення політичної системи суспільства, основних політичних суб’єктів та об’єктів;
•	ознайомлення з механізмами функціонування політичної сфери;
•	ознайомлення з феноменами політичної культури, політичної ментальності та політичної свідомості;
•	засвоєння знань про соціально-політичні конфлікти, протестну політичну поведінку, соціальне партнерство; 
•	ознайомлення зі специфікою конкретно-соціологічного дослідження політичної культури та оптимізації процесу політичної діяльності соціальних суб’єктів.
•	контроль засвоєння студентами матеріалу курсу у формі складання екзамену.
1.3. Згідно з вимогами освітньо-професійної програми студенти повинні:
знати :
•	основні етапи розвитку методології та соціології політики;
•	сутність вчень та представників найбільш відомих соціологічних шкіл та напрямків;
положення окремих праць відомих дослідників методології та соціології політики; 
•	основні поняття та категорії курсу.
вміти : 
•	працювати з науковою літературою, зокрема, першоджерелами;
•	самостійно робити висновки та узагальнення стосовно різних аспектів проблем, що вивчаються;
•	вести дискусії, організовувати проблемні групи з метою активізації засвоєння матеріалу курсу;
•	використовувати набуті знання на практиці.
На вивчення навчальної дисципліни відводиться  120 годин  4  кредитів ECTS.

2. Інформаційний обсяг навчальної дисципліни

Змістовий модуль 1. Теоретико-методологічні засади соціології політики  

Тема 1. Соціологія політики як наука і навчальна дисципліна
Соціологія політики як галузева соціологічна теорія. Зв'язок соціології політики з іншими суспільствознавчими науками. 
Об’єкт соціології політики. Політичне життя. Проблеми влади. Політичні відносини. Суб’єкти політичних відносин. Бюрократія. Політичні партії. Громадські організації. Політична боротьба. Політичне лідерство. Механізм здійснення влади. Механізм формування громадянської думки. Політична культура. Політична ідеологія.
Предмет соціології політики. Політична влада. Форми та методи функціонування політичної влади в організованому суспільстві. Інтереси і моделі поведінки індивідів, соціально-класових груп, етнічних спільнот. Зростання ролі особистості в політичних відносинах і суспільному розвитку. 

Тема 2. Методологія дослідження соціології політики
Стан політичної науки в радянський період історії України. Монополізація влади комуністичної партії та ідеологізація суспільно-політичного життя як фактори блокування розвитку соціології політики. Наслідки відсутності соціологічних досліджень політичного життя країни.
Соціологія політики як метод пізнання тенденцій і закономірностей суспільного розвитку політичної сфери. Методи дослідження політики і основні наукові школи. Школа соціологічного позитивізму (Дюгі). Школа історичного позитивізму. Школа біхевіоризму (Парсонс, Істон). Школа нормативізму (Г. Кельзен). Аксіоматичний метод дослідження політичної сфери. Методи математичного моделювання політичних процесів. Діалектико-соціологічний та системно-функціональний методи дослідження політичного життя. 
Поняття методологія. Методи емпіричного дослідження політичної сфери (спостереження, опитування, соціальний експеримент, вивчення документів). Специфічні методи дослідження політичної сфери (громадська атестація, програмовані, фіксовані, ділові ігри, метод експертних оцінок).

Тема 3. Формування соціологічного підходу до розуміння політики і держави 
Становлення соціологічного погляду на політику. Соціологічне бачення політичних проблем в античності (Платон, Аристотель). Соціологічне бачення політики у творах Н. Макіавеллі, Ж. Бодена, Т. Гоббса, Ш. Монтеск’є, А. Токвіля. Створення теоретичних передумов розмежування держави і громадянського суспільства (А. Сен-Сімон, Дж. Локк, А. Фергюссон, Г. Гегель). Марксистська соціологія політики і держави. 
Концептуальне осмислення політичної сфери: концепція бюрократії (М. Вебер), концепція циркуляції еліт (В. Парето і Г. Моска), концепція політичних партій (М. Осрогорский), концепція зацікавлених еліт і груп тиску (А. Бештлі, Д. Трумен).
Формування політичної соціології в США в другій половині ХХ ст. (А. Гоулдман, С. Ліпсет, Т.Парсонс, А. Альтер, Р..Мертон, Р.Блан, Р.Міллс, А. Ростоу, Г. Лассвелл, Д. Лернер). 

Тема 4. Політична система суспільства 
Поняття політичної системи суспільства. Структура політичної системи суспільства (органи державної влади, політичні партії, громадські організації, трудові колективи та інші). Партійні системи. Типи партійних систем як механізм боротьби за владу.
Функції політичної системи. Формування цілей і завдань суспільства. Інтеграція всіх соціальних груп навколо цілей, цінностей і культури панівних верств. Розробка програм життєдіяльності суспільства. Мобілізація ресурсів відповідно до певних інтересів.
Тіньові елементи політичної системи (політичні клани, клуби, парламентське лобі, «мозкові центри», «фабрики думки» тощо). Роль тіньової частини політичної системи.

Тема 5. Держава – ядро політичної системи
Феномен держави і зміст поняття, що його позначає. Соціальна сутність і спрямованість держави. Основні ознаки держави (механізм державної влади, територія, громадяни, право, суверенітет, податки, виключне право на примус). 
Функції держави. Поняття «функції держави». Основні функції держави (політична, правова, економічна, соціальна, культурна, оборонна тощо). Внутрішні та зовнішні функції держави.
Форма держави. Зміст поняття «форма держави». Форма правління. Основні види форм правління. Форма державного устрою. Основні види форм державного устрою. Форма державного (політичного) режиму. Основні види форм державного режиму. 

Тема 6. Суб’єкти і об’єкти політики 
Сутність суб’єкта політики. Основні ознаки суб’єкта політики. Сутність об’єкта політики. Відмінність об’єкта політики від суб’єкта. Політичний інтерес. Політична діяльність. Вплив на політичний процес. Властивості суб’єктів політики. 
Передумови та мотиви участі суб’єктів у політичному житті. Загальна класифікація суб’єктів політики (Г. Алмонд). Людина як суб’єкт політики. Рівні політичної суб’єктності особи. 
Групові суб’єкти політики: первинні, вторинні та безпосередні. Роль структур громадянського суспільства в політичному житті країни. Політичні партії, їх класифікація. Громадські організації як суб’єкти суспільно-політичного життя. Еліта як суб’єкт політики. Теорії еліт. Політичне лідерство. Теорії та концепції лідерства.

Змістовий модуль 2. Механізми функціонування політичної сфери  

Тема 7. Політична культура 
Сутність феномена політична культура та зміст поняття, що його позначає. Основні функції політичної культури. 
Структура політичної культури. Носії політичного досвіду (стереотипи, міфи, символи). Політичний стереотип. Політичний міф. Політичний символ. Політична ідентичність. Політична свідомість. Політична поведінка. Політична участь. Форми політичної участі. Протестні форми політичної участі (політичний протест, демонстрація, страйк, бунт, обструкція, бойкот, тероризм).
Типи політичної культури (патріархальний, підданський, активістський). відмінність підходів до типологізації політичної культури. Політична субкультура. Екстремізм. Фундаменталізм. 

Тема 8. Політична ментальність  
Зв'язок політичної культури з ментальністю народу. Зміст понять «менталітет», «національний менталітет», «політична ментальність». Основні ознаки ментальності нації. Зв'язок ментальності та культури.
Основні фактори філогенези української нації (О. Кульчицький). Хліборобський характер української нації. Геополітична, культурна та психологічна «межовість» України.

Тема 9. Політична свідомість 
Політичне буття як об’єктивна основа політичної свідомості. Зміст поняття «політичне буття». Сутність політики. Потреба людини і суспільства в політиці. Взаємозв’язок політичного буття і політичної свідомості.
Сутність феномена політична свідомість і зміст поняття, що його позначає. Політична свідомість як складова суспільної свідомості. Специфічні риси політичної свідомості. Визначення поняття «політична свідомість».
Багаторівневий характер політичної свідомості. Буденна політична свідомість як емпіричне відображення політичного буття. Теоретична політична свідомість (політична теорія). Політична психологія. Політична ідеологія. Види політичної ідеології. Політична самосвідомість.

Тема 10. Соціально-політичні конфлікти  
Сутність соціального конфлікту. Природа соціального конфлікту. Конфліктологія. Політичний конфлікт. Зміст поняття «соціально-політичні конфлікти». Джерело політичних конфліктів. 
Типологія політичних конфліктів. Антагоністичні та неантагоністичні. Відкриті та латентні. Системні і несистемні конфлікти. Стадії розвитку конфлікту. Способи запобігання політичному конфлікту. Способи виходу сторін із конфлікту.
Конфлікт у Донбасі. Передумови виникнення конфлікту. Основні етапи та події розгортання конфлікту. Політичні та соціальні наслідки конфлікту. Моделі врегулювання конфлікту в Донбасі.

Тема 11. Протестна політична поведінка 
Масова поведінка – особливий тип поведінки в політиці. Специфічні ознаки політичної маси людей. Основні форми поведінки політичної маси (публіка, що формується на основі спільної духовної взаємодії; натовп).
Політична поведінка натовпу. Основні риси зібрання людей у формі натовпу. Специфіка поведінки натовпу в політичних подіях. Насильницька політична поведінка.
Електоральна поведінка людей. Політична опозиція. Види політичної опозиції: системна і позасистемна. Культурна і «дика» опозиція.

Тема 12. Соціальне партнерство  
Зміст поняття «соціальне партнерство. Соціальна взаємодія. Соціальна згода. Соціальна участь. Соціальний обмін в суспільних відносинах. 
Соціальне партнерство в соціально-трудових відносинах. Система колективних договорів. Участь держави в партнерських відносинах між роботодавцями та найманими працівниками. Управління партнерськими відносинами. Трудові спори і конфлікти: методика їх вирішення.
 
Тема 13. Методи дослідження політичної культури 
Політична культура як об’єкт дослідження. Основні підходи до вивчення політичної культури: інституційний підхід, компаративний підхід; історичний підхід; соціологічний підхід; нормативно-ціннісний підхід; системний підхід; структурно-функціональний аналіз; бихевиористский підхід; антропологічний підхід; комунікативний метод.
Основні сучасні концепції політичної культури. Психологічний підхід (школа Г.Алмонда). Комплексний, узагальнюючий підхід (Д.Мервік, Р.Такер, Л.Діттмер). Об'єктивістські (нормативна) парадигма (Л.Пай, Д.Пол). Евристична концепція (С. Хантінгтон): політична культура розуміється як гіпотетична нормативна модель бажаного поведінки.

Тема 14. Соціологічні дослідження як засіб оптимізації політичної діяльності 
Роль соціологічних досліджень в політичному житті. Програма соціологічного дослідження політичних явищ і процесів.
 Методи соціологічних досліджень політичних явищ і процесів. Соціологічні опитування. Анкетування. Фокус-групи. Вивчення документів, зокрема періодичної літератури.

3. Рекомендована література
Основна:
1.	Бондаренко О.В. Українська національна ментальність як політична цінність / Гуманітарний вісник Запорізької державної інженерної академії. – 2009. – Вип. 35. – Режим доступу: https://docviewer.yandex.ua/?url=http%3A%2F%2Fwww.zgia.zp.ua%2Fgazeta%2FVISNIK_36_5.pdf&name=VISNIK_36_5.pdf&lang=uk&c=56a6508fee10&page=1
2.	Брехаря С. Сучасні теоретичні підходи до вивчення політичної ментальності // Політичний менеджмент. – 2006. – № 1. – С. 106-117.
3.	Жванія Т.В. Протестна політична поведінка: реальна і віртуальна. – Режим доступу: https://docviewer.yandex.ua/?url=http%3A%2F%2Fjournals.hnpu.edu.ua%2Fojs%2Fpolisoc%2Farticle%2Fview%2F2516%2F2788&name=2788&lang=uk&c=56a65ea57dfb&page=1
4.	Лукашевич М.П., Туленков М.В. Соціологія. Загальний курс: підручник. – К.: Каравела, 2004. – 456 с.  
5.	Соціальне партнерство: Підручник / Г. П. Зінченко, І. І. Рогов. - М.: Видавничо-торгова корпорація «Дашков і К °»; Академцентр, 2009. - 224 с.
6.	Соціологія: підручник / Ю.Ф. Пачковський, Н.В. Коваліско, І.В. Городняк та ін.; за ред. д-ра соціолог. наук, проф. Ю.Ф. Пачковського. – Львів: ЛНУ ім. Івана Франка, 2011. – 418 с.

4.	Форма підсумкового контролю успішності навчання 
Екзамен

5.	  Засоби діагностики успішності навчання   
Питання і завдання поточного та підсумкового контролю; питання до екзамену; тестові завдання до окремих тем; завдання самостійної роботи студента; завдання індивідуальної роботі студента; виконання рефератів та творчих завдань. 

.