Глосарій
@ | A | Ä | B | C | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O | Ö | P | Q | R | S | T | U | Ü | V | W | X | Y | Z | Alle
Ц |
---|
ЦЕЛЮЛАЗАфермент класу гідролаз. Каталізує гідроліз β-1,4-глікозидних зв'язків в целюлозі з утворенням глюкози або дицукориду целобіози. Міститься у пророщеному зерні, грибах, у багатьох бактеріях. Здатність жуйних тварин перетравлювати клітковину обумовлена наявністю в їх передшлунках (головним чином у рубці) симбіотичних мікроорганізмів, що містять Ц. Ц. використовується для видалення целюлози з харчових продуктів, а також для перетворення целюлози в цукор. | |
ЦЕЛЮЛОЗА, КЛІТКОВИНАосновний поліцукорид клітинних стінок рослин і деяких безхребетних (асцидії); один з найпоширеніших природних полімерів. Із 30 млрд. т Карбону, які вищі рослини щорічно перетворюють в органічні сполуки, біля 1/3 припадає на Ц. Лінійні молекули Ц. побудовані із 1,4-зв'язаних залишків β-D-глюкози і здатні утворювати високоупорядковані надмолекулярні структури, внаслідок чого Ц. не розчиняється у воді. Вміст Ц. у бавовні досягає 98%, а деревини - 50%. У клітинних стінках пучки молекул Ц. утворюють мікрофібрили, що відіграють роль армуючого матеріалу. Біосинтез Ц. у вищих рослин здійснюється нарощуванням залишків глюкози з уридиндифосфатглюкози або гуанозиндифосфатглюкози на молекулу целюлози - "затравки”. Для розщеплення Ц. до глюкози (Ц. не гідролізується звичайним гідролітичним ферментом шлунково-кишкового тракту ссавців) необхідна дія двох ферментів - целюлази, яка викликає утворення целобіози, і целобіази, що гідролізує цей димер до глюкози. | |
ЦЕРЕБРОЗИДИприродні органічні сполуки із групи гліколіпідів. Вуглеводна частина молекули Ц. представлена глюкозою або галактозою,
ліпідна - N-ацильованою насиченою або ненасиченою жирною кислотою, аміноспиртом
сфінгозином (або його гомологом). Міститься у більшості клітинних мембранах тварин, найбільша кількість виявлена у білій речовині мозку і в мієлінових оболонках нервів. Біосинтез Ц. відбувається шляхом перенесення залишку цукру від уридинфосфогексози на сфінгозин з подальшим ацилюванням ацилкоферментом А. Біологічна роль Ц. остаточно не з'ясована. Зауважено скупчення Ц. у різних органах (мозку, селезінці, печінці) при низці важких психічних захворюваннях. Ц. - найбільш імуннореактивні сполуки мозку. | |
ЦЕРУЛОПЛАЗМІНкупрумвмісний глобулярний білок плазми крові ссавців. З Ц. зв'язано
більше 60-99% всіх йонів міді плазми. Дві молекулярні форми Ц.
відрізняються за числом вуглеводних ланцюгів, які складаються з залишків
галактози, манози, фукози, N-ацетилглюкозаміну, сіалових кислот. Ц. володіє слабкою каталітичною активністю,
окиснюючи поліаміни, поліфеноли і аскорбінову кислоту, бере участь у
кровотворенні, транспорті Купруму до місць синтезу інших купрумвмісних білків
(наприклад, цитохромоксидази) і, очевидно, в регуляції рівня біогенних амінів.
Існують генетичні детерміновані варіанти Ц., обумовлені мутантними алелями. У 1
мл плазми крові людини міститься | |
ЦИСТИНдисульфід цистеїну. Замінна амінокислота. Входить до складу майже всіх
природних білків (у кератині волося разом з цистеїном до 18%). Дисульфідні зв'язки, утворені залишками Ц. між окремими поліпептидними
ланцюгами і всередині них, підтримують відповідну просторову структуру молекул
білків і біологічно активних пептидів, обумовлюють характерні властивості
(розчинність, розтягнення) таких фібрилярних білків, як кератин, біологічну
активність гормонів (окситоцин, вазопресин, інсулін), ферментів (рибонуклеаза,
хімотрипсин). Біосинтез і обмін Ц. тісно зв'язані з цистеїном | |
ЦИТИДИНФОСФАТНІ КИСЛОТИ, ЦИТИДИНФОСФАТИнуклеотиди, побудовані з залишків цитозину, рибози і фосфатної кислоти. Цитидин-5/-монофосфат (ЦМФ, цитидилова кислота) - один із чотирьох основних типів мономерів, що входять до складу РНК. Похідні ЦМФ - ЦМФ-ацетилнейрамінова кислота бере участь у синтезі гангліозидів і структурних компонентів клітинних оболонок. Цитидин-5/-дифосфат (ЦДФ) утворюється при фосфорилюванні ЦМФ або дефосфорилюванні ЦТФ, який виконує роль донора енергії на окремих стадіях біосинтезу ліпідів. У реакціях за участю ЦТФ виникають ЦДФ-похідні, що беруть участь у синтезі фосфоліпідів (ЦДФ-холін, ЦДФ-етаноамін, ЦДФ-диацилгліцерол), тейхоєва кислота та ін. сполуки. ЦТФ субстрат РНК-полімерази при синтезі РНК. Попередник Ц.к. при біосинтезі піримідинів - уридинтрифосфатна кислота. | |
ЦИТОЗИН, 2-ОКСИ-4-АМІНОПІРИМІДИНпіримідинова основа. Міститься в усіх живих клітинах у складі нуклеїнових кислот (ДНК і РНК). Входить до складу деяких коферментів, антибіотиків. Нуклеотиди Ц. - донори енергії на окремих стадіях біосинтезу ліпідів: цитидитрифосфат бере участь в утворенні цитидиндифосфохоліну, етаноламіну та ін. сполук - перенощиків азотистих компонентів при синтезі фосфоліпідів (фосфатидів). | |
ЦИТОПЛАЗМАосновна за об'ємом частина клітини, її внутрішній вміст. За фізичними властивостями це напіврідка маса колоїдної структури - цитозоль, в якій знаходяться всі клітинні органелли, крім ядра. Цитозоль у свою чергу складається з води, солей, органічних молекул і багатьох ферментів, що каталізують хімічні реакції у клітині. Цитоплазма грає важливу роль в клітині, служить середовищем, в якому розташовані органели і яке забезпечує протікання багатьох хімічних реакцій та постачанні необхідних речовин до різних частин клітини. Цитоплазма оточена клітинною мембраною (або цитоплазматичною мембраною для більшості прокаріотів) і оточує ядро та мембрани органел. | |
ЦИТОХРОМИ | |